Bra! Bravo, Augusto. Bra jobbat.
Det ser bra ut. Snyggt. Andas.
-Andas och crawla. -Läraren, det är nån under vattnet.
Goyo! En dag kommer du att drunkna.
-Upp med dig. -Ja, läraren.
Goyo! En dag kommer du att drunkna!
Håll käften, Augusto!
Går du nu?
Teet är inte te.
Jag har fyra konserter på två veckor. Var lite förstående.
Ha en bra dag, syster.
Du med.
Jävla skit!
Fan ta det här!
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, nio, tio.
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta…
…27, 28, 29, 30…
SPANSKA
Buona giornata, Goyito.
Detsamma, Miranda.
-Mirandita. -Buongiorno, tjejen.
-God morgon, Goyete. Hur är det? -Bra. Hur mår du, Momo?
Jag fick ingen sömn, polarn. Cata kom över igår kväll.
Vi åt middag och sträckkollade på en serie, så jag är helt död.
Det är inte korrekt.
Om du vore död, skulle du inte vara här nu, Momo.
Du fattar, Goyo.
Museo Nacional de Bellas Artes är Latinamerikas viktigaste museum.
Under dess dryga 120 år har det förvärvat en betydande samling
av fler än 12 000 verk från olika konsthistoriska perioder.
Nu ska vi titta på ett av mina favoritkonstverk.
Vi går vidare.
Porträtt av en ung kvinna av Rembrandt.
TUNNELBANA BUENOS AIRES STAD
-Har du bytt lås? -Ja.
-Jag klantade mig, men det är väl glömt? -Vadå "glömt"?
Du klantade dig inte. Du hamnade i häktet!
Vadå "häktet"?
Jag hölls på en station i 72 timmar. Ingen stor grej.
Jag saknar dig och pojkarna. Kom igen.
Du har varit iväg. Pojken släppte inte in mig.
Hur kan han göra så mot sin pappa? Var har du varit?
-Jag sa åt dem att inte släppa in dig. -Svara. Var har du varit?
Jag har börjat jobba på ett museum i centrum.
Vad bra.
-Vad gör du? -Nu går vi in.
Lägg av. Skippa skitsnacket och åk härifrån.
Vart ska jag ta vägen? Är du från vettet? Ska jag ge mig av?
Det här är mitt hem med. Mina söner är här. Ska jag ge mig av?
-Ska du sabba hela mitt liv? -Nej! Du har sabbat ditt liv själv.
Sluta bete dig som ett barn och åk nu.
Åk nu.
Åkte han?
Ja. Det är över nu.
-Är din bror hemma? -Nej.
Inte? Okej.
Hej, hjärtat.
Goyo, middagen är klar.
-Får jag komma in? -Ja.
Nämen!
Tillbaka vid målarduken. Toppen.
Det var länge sen du målade. Runt tre år sen?
Fyra år och sju månader.
Jag glömmer jämt pandemin.
Så vacker. Är det en mänsklig gestalt?
-En kvinna, uppenbarligen. -Ja.
En påhittad?
En museiarbetare.
-En riktig. -Ja, en riktig.
-Vad gör hon på museet? -Hon är säkerhetsvakt.
Och vad är det med henne som inspirerat dig att måla?
Skönheten.
Och nåt jag inte kan definiera.
Ska vi äta?
Jag väntar i köket.
Vad är det, gubben? Saknar du honom?
Han blir inte arg för att du inte öppnade.
Han älskar dig jättemycket. Han är din pappa.
Han älskar Cuti mer.
Vem har sagt det? Inte en chans.
Inte alls. Grejen är att…
De förstår varann eftersom de är lika.
Var har du varit?
Med Romi och sen med grabbarna.
Tog du pengar ur burken?
-Cuti, vad är det med dig? -Vad menar du?
Jag började på ett nytt jobb.
Jag bad dig se efter din bror, och så försvann du.
Vad är det som pågår?
Hör på, Cuti.
Om du inte bidrar med nåt och inte vill hjälpa till,
tänker jag be dig bo hos din pappa eller din flickvän.
Ska du sparka ut mig precis som du gjorde med farsan?
Försök inte, din snorunge!
Låt pappa lära dig hur du inte ska vara.
Du är för smart för det där.
Sabba inte stekpannan, för fan!
Bravo, Goyo! Du gav verkligen järnet idag.
Duscha och gå hem.
-Augusto! -Förlåt, läraren.
-God morgon. -God morgon.
Museet ställer ut en stor variation av argentinsk konst
med verk av Cándido López, Prilidiano Pueyrredón,
Emilio Pettoruti, Xul Solar, Antonio Seguí,
Marta Minujín,
Antonio Berni
och León Ferrari.
Jag måste handla mat.
-Jag har bara en yoghurt i kylen. -Jag måste undvika mjölk.
Jaså?
-Ses imorgon. -Ciao.
Ses imorgon, Momo och Miranda.
Jag är på väg.
Ja, jag är där om ungefär en timme.
Jag tar tunnelbanan och är där om 40 minuter.
Okej? Pussar. Hejdå.
TUNNELBANA
På grund av tekniskt underhåll
stannar tåget inte vid Las Heras-stationen.
Nästa station: Santa Fe.
Byte till linje D.
Tio, elva, tretton… Tolv…
Fyra, fyra, fyra, fem, sex,
17, 18, 19, 20, 21, 22…
Nästa station: Santa Fe.
Byte till linje D.
Förlåt. Ursäkta.
Ursäkta.
Hör du, slappna av. Det rullar snart igen.
Han kom hem och duschade.
-Och? -Han duschar aldrig före maten.
Han gick till sitt rum. Han sa att han mådde bra.
Men han mådde inte bra. Han verkade nervös. Panikslagen.
Tar han sina mediciner?
Plikttroget.
-Nåt har kanske hänt honom. -Ja, kanske det.
Det har gått så bra för honom. Han har börjat måla igen.
Vad bra.
Han målar ett porträtt av en av museets säkerhetsvakter.
Okej.
Goyo?
Får jag komma in?
Jag lagar rigatoni med pesto.
Är allt bra?
Har det hänt nåt?
-Jag skrämde en kvinna. -Vad menar du?
Hon är speciell.
Hon började jobba på museet i tisdags. Hon är säkerhetsvakt.
Okej.
Så ni har setts i tisdags, igår och idag.
Hon har inte sett mig.
Ingen av gångerna jag sett eller passerat henne, har hon sett mig.
Idag såg hon dig.
Och hon blev rädd.
-Jag följde efter henne till t-banan. -Tog du t-banan?
Ljuset släcktes, och tåget stannade mitt i tunneln.
Jag blev väldigt orolig och nervös. Jag fick inte luft.
Okej. Och att se dig så skrämde henne.
Jag förstörde min chans att göra ett gott intryck.
Vänta lite.
Många har fobier.
Tåget stannade i tunneln, ljuset släcktes… Din reaktion var nog normal.
Du kan vända på det. Jag har lyckats segla i värre motvind.
Varför har du seglat i motvind?
Alltså, jag har vänt situationer som verkat omöjliga.
-Hej, gubben. -Hej.
Jag var hos moster Marce. Hur mår du, hjärtat? Vad gör du?
-Vad gör du? Matte? -Det är geometri, mamma.
Så klart. Är allt bra?
-Var är din bror? -Han tog alla sina grejer och gick.
Vad menar du?
Hans kläder och Playstation, sen stack han.
HISTORIEN BAKOM ATT RÄCKA FINGER
Hej, tjejer. Nej, jag kan inte komma.
Jag kan inte gå ut före Paraguay-konserten den 12:e.
Goyito.
Men kom till Palacio Paz-konserten den 14:e.
Pussar.
Varför ljuger du? De ger dem aldrig biljetter.
De ljuger för mig med. De ber om biljetter, men kommer inte.
De bryr sig inte alls om musik.
-Vänner och hycklare. -Tja…
De är mina vänner. Var inte respektlös.
-Rhotacism igen. -Vad för nåt?
Saula uttalar inte "r" rätt. Hon sa "r-r-respektlöst".
Det är rhotacism till följd av alkoholpåverkan.
Igen? Han kallar mig alkoholist.
Jag har alltid pratat så här. Med ett franskklingande "r".
-Mamma pratade också så. Minns du? -Antagligen när hon drack.
För-r-r guds skull.
Nu räcker det.
Eva? Ett peronistiskt namn.
-Bibliskt också. -Nej.
De som är födda efter 1950 är döpta efter Evita, inte den andra.
Hur gammal är hon?
-Uppskattningsvis mellan 47 och 50 år. -Oj! Du har satsat på nån äldre. En milf.
Har hon åldrats väl?
-Alltså, är hon vacker? -Ja, jättevacker.
-Har hon en rumpa? -Vi har alla rumpor.
Det vet jag. Jag undrar om hon har en fin rumpa.
Harmonisk.
Tuttar?
Harmoniska.
Och fylliga.
Rejäl hylla, alltså. Schyst.
Och varför har hon inte sett dig?
Kanske för att hon varit fokuserad på sina angelägenheter.
Hon verkar ha problem hemma.
-Är hon gift? -Jag vet inte.
Hon har barn, tror jag.
När gillade du senast en kvinna?
För fyra år och sex månader sen. Det var Guadalupe Bazterrica.
Den tjejen är så tråkig!
-Hon snackar jämt om insekter. -Det är hennes jobb. Hon är entomolog.
Jo, jag vet.
Jag skulle ha valt citron.
Okej, vi behöver en strategi.
-Du ser Eva varje dag, va? -Ja.
Du borde prata med henne imorgon bitti för att rätta till allt.
"Hej, Eva. Jag är ledsen. Det var inte min mening att skrämma dig.
Jag har försökt prata med dig flera gånger." Betona "flera gånger".
"Men det gick inte. Jag följde efter dig. Det var inte rätt."
Betona även att du vet att det inte var rätt.
"Men jag menade väl. Jag är ledsen.
Jag heter Goyo Villanueva. Trevligt att träffas." Bara sådär. Rakt på sak.
Vilken sak?
Jag menar att du ska vara rättfram.
Nej, du har redan fått.
Jag skulle ha valt citron.
Den passar inte. Uniformerna passar allt sämre.
-Hemskt. -Kom igen. Skynda er.
-García blir arg. -Vi är på väg, Charly.
-Vi ses. -Okej, hejdå.
Ursäkta? Vad handlade det om?
Vadå? Inget. Han stöter på mig.
-Jaså? -Han ger mig komplimanger.
Han verkar lite stel först, men han är eldig inombords.
På tal om eldig, jag är less på blodvallningarna. Har du inga?
-Nej. Vitaminer. -Just ja.
-García. -Ja.
-Åh, Goyo. -God morgon.
Vad gör den sjuka typen här? Det är killen jag berättade om!
Det var ett missförstånd. Därför har jag kommit hit.
Det är Goyo. Han jobbar här som guide.
-Har du aldrig sett honom? -Nej.
Nej. Därför inträffade gårdagens tunnelbaneincident.
-Vad hände? -Eva Montero…
Han vet mitt namn!
Eva Montero såg mig på tunnelbanan igår.
Hon blev rädd för att jag tittade på henne för att jag känner henne härifrån.
Men hon känner inte mig.
Tja…
Hon kan ha trott att jag var en främling som försökte trakassera henne.
Det förklarar den otrevliga gesten hon gjorde när jag klev av.
Jag menade inte att skrämma er, Eva Montero. Jag ville bara hälsa.
Så nu är jag här för att be om ursäkt och presentera mig ordentligt.
Jag är Gregorio Villanueva, den spansktalande guiden.
Trevligt att träffas.
Ja, hej. Hur står det till? Trevligt att träffas.
Okej, då var det utrett. Du har förklarat dig.
Tack, Goyo.
Om ni ursäktar.
Det är inte sant. Stackaren. Vilken tabbe!
-Vad gjorde du för gest? -Ingen. Så här.
-Så bitchigt. -Nej! Vadå "bitchigt"?
-Han är lite udda, va? -Nej då.
Han är underbar och riktigt gullig. Han är jättesmart.
Visst. Han kanske är smart, men du såg inte hans blick.
Hans ögon var så här!
Han var svettig. Jag trodde han skulle mörda mig.
-Stackaren! -Slappna av. Det är glömt nu.
Nästa gång du ser honom ska du le och vara snäll.
Okej, rappa på. Det är hög tid. García lär hyvla av oss.
I den här vävda tapeten som framställdes år 1660
återges scenerna med komposition och linjer som är typiska för renässansen.
Barockbården utgörs av växtlighet, vapen, fåglar och musikinstrument,
och längst ner ses markisen av Caracenas vapensköld.
Vi går vidare.
-Hej. -Hej, Eva Montero.
-Hur är det? -Bra.
Kan du fatta att tunnelbanan inte går förrän åtta? Och bussarna är proppfulla.
Jag lär aldrig komma hem idag.
Jag kan hålla er sällskap till åtta. Jag kan bjuda på en drink.
Nej, det behövs inte. Jag är van vid sånt här.
Jag bor i närheten och har inget för mig.
Ni får inte tråkigt. Jag är intressant att prata med.
Jag studerade konst här i Buenos Aires och tog min doktorsexamen i Madrid.
Wow. Det är fantastiskt. Hur länge har du jobbat på museet?
Sen måndagen den 24 juni 2013.
Är allt bra?
Har ni jämt velat jobba med säkerhet?
Nej.
Nej, jag ville bli läkare.
Men jag gick med nöd och näppe ut gymnasiet.
-Sen dog min pappa. -Jag beklagar.
Ja. Det var länge sen.
Sen fick jag hjälpa min familj och skaffa ett jobb.
Och livet förde mig hit.
Så ni trivs inte?
Jo…
Jo, jag trivs. Det beror på stället.
Till exempel gillar jag museet. Men ibland är det tråkigt.
Men jag vet inte. Ett jobb är ett jobb.
Solen träffar ert ansikte på ett väldigt speciellt vis.
Som den gula nyansen Vincent använde.
-Vem? -Vincent van Gogh.
Han är en berömd holländsk konstnär.
Just det. Han som skar av sig örat? Ja, han. Ja…
Vincent är min favoritkonstnär. Han hade en bror som tog hand om honom.
Han hette Theo. Min heter Matías. Vi kallar honom Matute.
Theo dog sex månader efter Vincent. Matute lever än.
Så gott.
Kromgul är namnet på färgen i ert ansikte.
Den skapades tack vare industriella revolutionen.
Otroligt!
Vad mycket du vet, Goyo. Du vet en massa.
Du är…
…väldigt speciell.
Titta, klockan är nästan åtta.
-Perfekt. Då går vi. Servitrisen! -Ja.
Då så…
Tack för sällskapet och lemonaden. Du har en till godo.
Nej, ni står inte i lemonadskuld till mig. Det var ett nöje att tala med er.
Dua mig, Goyo. Snälla.
Det går inte. Det tar ett tag innan jag kan dua folk,
såvida de inte är barn.
Men med vuxna måste jag bygga upp förtroligheten.
Då så…
-Du bor väl i närheten? -Ja.
Så vad gjorde du på tunnelbanan?
Jag ville kommunicera med er, som vi gör nu,
men det gick inte på museet.
Så jag följde efter er för att få er att titta på mig,
men jag lyckades bara skrämma er.
Okej.
Vi ses imorgon.
Ingen har nånsin kallat mig speciell.
-Hon kanske sa det för att jag är udda. -Udda på ett vackert sätt. Är du glad?
Ja, jag är jätteglad. Tack för rådet, Matute.
Vadå "tack"? Jag är din bror. Jag måste lägga på nu.
-Vi hörs sen, okej? -Toppen.
-Adjö. -Hejdå.
Är hon så vacker i verkligheten?
-Du knackade inte. -Dörren var öppen.
-Hörde du mitt samtal med Matute? -Jag hörde dig tacka honom för hans råd.
Jag ska äta på restaurangen med Julita.
Hur känner du?
Det vet jag först när den är klar.
För modellen, menade jag.
Okej.
-Pratar ni? Pratar du med henne? -Ja. Vi tog en lemonad idag.
Okej. Jag vill träffa henne. Vi kan ta en lemonad alla tre.
Julita väntar på mig där nere. Då så.
Det finns mat i miniugnen. Okej? Ses vi sen?
Vi måste varna kvinnan.
Tänk inte ens tanken.
Det är viktigt att hon känner till Goyos diagnos.
Hon lär ha fattat. Hon är gammal nog.
-"Gammal nog"? Vad innebär det? -Som vi. I vår ålder.
Ursäkta. Stort tack. Allt var utmärkt.
Hejdå, Marquito. Tack. Vi ses.
Han är inget barn. Låt honom leva.
-Och om han går på en smäll, må så vara. -Vad menar du?
-Har du aldrig gått på en smäll? -Jag har inte asperger.
Nej, men en massa andra saker.
Kom igen, låt honom leva lite. Det skadar inte.
Nej. Nu kommer du påstå att jag är kontrollerande, överbeskyddande…
Nej, manipulativ. Eller kvävande.
Nej, att jag behandlar honom som barnet jag inte fick. Säg det.
Matute, det blå kaklet med vitt i hörnen är underbart.
-Jag vet att du vill säga det. -Det var Goyos idé.
Jag har en Cabernet Franc 2016 som ni lär älska.
Vänta. Hon är i vår ålder, men exakt hur gammal?
Hur gammal är du, Saula?
Gammal nog.
Strax tillbaka.
Igen, Goyo? Du kommer att drunkna. Jag har sagt det så ofta.
-Kom upp nu. -Ja, läraren.
Hör du!
Goyo!
Hej, grabben.
Måste jag gå härifrån?
Nej.
Jag var uttråkad, så jag tog en promenad.
Du valde ett väldigt bra ställe.
Har du varit på museet förut?
Nej.
-Kom du hit själv? -Nej, med min mamma. Hon jobbar här.
Vad heter din mamma? Jag jobbar här med.
Hon heter Eva Montero.
Jag fick inte gå runt, men jag vart uttråkad.
-"Blev." -Va?
Det heter "blev uttråkad", inte "vart uttråkad".
Preteritumformen av rätt hjälpverb.
Jag är Gregorio Villanueva, men kallas Goyo. Jag är guide här.
Jag känner din mamma Eva Montero.
Jag heter Martín, men kallas Tato.
-Trevligt att träffas. -Detsamma, Goyo.
Imorgon ska min syster passa honom. Och ja…
Ärligt talat vet jag inte hur jag ska göra.
Mitt liv är helrörigt.
-En dag i taget, vännen. -Ja.
En dag i taget.
Oj då! Vad är det?
Charly?
Charly.
Han bjöd ut mig på kaffe.
-Bra. -Jag sa "inte idag".
Kanske imorgon eller dagen efter. Jag vet inte…
-Bra. -Jag vet inte.
Men de här stunderna…
Snacket, blickarna, kommentarerna, blommorna, det svårflörtade spelet…
Jag älskar det.
Fast jag gillar det som kommer efteråt med. Ja.
Men jag gillar inte det som kommer därefter.
När allt går åt helvete.
Bägarna och rökelsekaren har plundrats från kyrkan.
Avhuggna huvuden har fästs vid sadlarna. Ser du?
Den nakna tjejen, då?
Hon är en vit fånge. Hon är halvt medvetslös.
-De har rövat bort henne. -Ja.
Ett intressant verk.
Det är den första stora tavlan där urbefolkningen avbildas.
Jag ska bli president 2051.
Det låter utmärkt. Du måste förbereda dig mycket inför det.
Du måste plugga, förstå människor, deras problem och behov…
Eva Montero!
Vi diskuterade Plundrarnas återkomst
här med er son, Argentinas framtida president.
-Ja. -Mamma.
Goyo vet allt om alla tavlorna på museet.
Inte alla, men jag känner till många av dem.
Ja.
Då så, nu går vi. Vi får inte bli sena.
Okej. Tack, Goyo.
-Trevlig helg, båda två. -Tack.
-Hejdå. -Hejdå.
Mål!
Mål! Nu kör vi, för fan!
Fira nu! Mål!
Kom igen!
Vilket grymt mål! Det är fan inte sant!
Nu kör vi!
Jag kan nog inte ha sex första gången jag kysser henne.
Ta det i din egen takt.
Hör du! Se upp!
Jag har gjort research om sexualitet, och jag har sett en massa.
Jaså? Har du tittat på porr?
Ja, det med, men jag fick sluta. Jag gick in på en sajt, men stängde ner den.
Det jag märkte är att allt är indelat i kategorier.
Analt, bondage, etnicitet, storlek på tuttar…
-Du har sett lite av allt. -Ja, det har jag.
Onani, milf, bisexuellt, gay, orgier, missionären…
Saknar koppling till Misiones-provinsen eller religion.
-Missionären är en ställning. -Jo, jag vet.
-Tittar du på porr, Matute? -Det gör alla, Goyito.
Och av det du har sett, var det nåt som intresserade dig?
Vissa saker, visst.
Men jag såg även sånt som Eva Montero inte lär göra.
Du känner henne inte än.
Du anar inte vad folk gör bakom stängda dörrar.
Vad tror du hon inte skulle göra?
Fisting, gyllene duschar, ansiktssprut, scatsex…
Du har sett mycket.
Men det är inte sånt man gör första gången.
Det viktiga är att du vet vad du gillar. Gör du det?
Jag gillar det som händer där nere.
När du blir hård.
Jag gillar det som händer på ollonet.
Ja, ollonet är vår viktigaste erogena zon.
Kvinnor har klitoris. Vi har ollonet.
Jag drömde att Eva Montero kysste mitt ollon.
-Va? -Jag drömde…
Jag kan inte skrika. Att Eva Montero kysste mitt ollon.
-Härlig dröm, va? -Ja.
Hon lär vara erfarnare. Vad tror du?
Ja, Goyito. Det är jag säker på. Ja.
Ät nu. Maten kallnar.
-Bjud henne på middag. -Är det inte för tidigt?
Nej, inte nu för tiden.
Hör på. Bjud ut henne på middag. Hon kommer att säga ja.
-Hör du! Se upp! Ser du honom inte? -Ser du mig inte?
Det var det här jag nämnde om Pampas gudar.
Sívori illustrerade två av Godofredo Daireaux' böcker.
År 1902, Pampas gudar…
Vi ses imorgon.
Eva Montero.
-Förlåt. Jag skrämde er igen. -Tänk inte på det.
-Jag är ledsen. -Det gör inget.
Visste ni att det här museet hyser en van Gogh?
-Nej, det visste jag inte. -Ett original.
Det är ett av de första verken som Vincent målade i Paris.
I ett brev till sin bror skrev han: "Inget är som Paris.
Hur svårt livet än må vara där,
så rensar den franska luften sinnet och gör en gott."
Vill ni äta middag med mig?
Jag?
Ja, ni.
Varför jag och ingen av de andra tjejerna?
Eftersom de andra tjejerna inte väcker nån lust hos mig att bjuda ut dem.
Goyo…
Du och jag är väldigt olika.
Jag är äldre än du. Mycket äldre än du. Och…
Du vet en massa som jag inte vet. Jag kanske tråkar ut dig.
Och ni vet en massa som jag inte vet.
Att vara annorlunda är nåt ni och jag har gemensamt, Eva Montero.
Museet har inte varit sig likt sen ni började jobba här.
Lördag skulle passa mig.
Vi kan äta hemma hos mig.
-Bor du ensam? -Nej, med min syster Saula.
Hon kommer att vara i Paraguay för att ge en konsert.
-Hon är konsertpianist. -Jaha.
-Saula Villanueva. Känner ni till henne? -Nej.
Okej, ni känner inte till henne. Vi kommer att vara ensamma.
Eftersom hon är borta. Om ni vill, förstås.
Ja.
Har nån dött?
-Nej. Hur så? -Du bär den när nån har dött.
Nej, jag har den när jag går ut.
Du bar den när Chichi Galarzas mamma dog.
Just det.
Ska du gå ut?
Ja. Jag kanske går ut på lördag med en väninna.
Vi får se. Jag vet inte än.
Moster kan passa dig och laga gnocchi. Okej?
-Visst. Vi har slut på schampo. -Jag köper det imorgon.
Då kan ni dyka i och simma djupt ner under ytan.
-Förstår ni? -Ja.
Okej? Då så. Nu gör vi det allihop, okej? Bra.
Jättebra hållning, Goyo.
Goyo!
Goyo? Vår Goyo?
Du är ju hemsk. Du anmälde honom nästan,
och nu dejtar du grabben.
-Det är ingen dejt. Bara middag. -Okej.
Vart ska ni, då?
Hem till honom.
-Allvarligt! Hem till honom? -Än sen?
-Vadå? -Det är en dejt.
-Nej. -Kom igen.
Du vet väl att grabben är udda? Att han har vissa problem.
Har du nånsin dejtat nån som inte kan ljuga?
Som säger vad han tycker?
Som är artig, otroligt smart…
Som är oförmögen att såra dig och som dessutom är stilig?
Aldrig nånsin.
Inte jag heller.
Jag har ett halsband du kan få låna.
-Ett väldigt förföriskt… -Hör du!
-Vadå? Det är sant. Väldigt… -Nej. Ge dig.
Förbered tre samtalsämnen ifall samtalet dör ut.
Undvik politik, för det kan förstöra kvällen.
Miljön är ett bra ämne.
Du kommer att framstå som känslig och engagerad.
Och konst, så klart. Det är ju din grej.
Gå inte in på för många detaljer. Det kan vara tråkigt.
God kväll.
God kväll. Hej, Goyo.
-Kom in. -Tack. Ursäkta.
Wow!
Vilket hem!
Fransk nyklassisk stil från tidigt 1900-tal.
Vincent använde vätsketurbulenstekniken.
-Det ser ut som om himlen rör sig. -Ja, det stämmer. Du har rätt.
De var verkligen genier, va?
Folk säger att de var lite galna.
För att göra allt det, måste de ha varit lite galna.
Det är förenklad och ignorant tanke, Eva Montero.
Det finns ingen objektiv verklighet.
Vincent hade ett vackert och stormigt sätt att betrakta verkligheten på.
Det som vissa kallar "galenskap"
är bara ett annat sätt att leva, tänka, känna och vistas i världen.
Tycker du inte att allt framskrider bakåt?
Oxymoron.
Det är en retorisk figur för motsägelsefullhet.
-"Framskrider bakåt", som ni sa. -Okej.
"Levande död."
"Evigt ögonblick."
Jag förstår.
-"Öronbedövande tystnad." Och så vidare. -Ja.
-Fler exempel. -Visst.
Det jag menar är att snarare än att framskrida, så går allt bakåt.
Till exempel har alla en mobil nu.
Ändå blir folk alltmer avskurna från varann.
-Var det gott? -Ja. Utsökt.
-Dessert? -Jag hjälper dig.
Nej, det behövs inte. Ni är min gäst.
Okej. Visst.
Ja. Här.
-Kan ni räcka mig kniven? -Ja.
-Kan jag sätta på musik? -Ja.
I salongen finns en högtalare som ni kan koppla mobilen till.
Okej. Då så.
-Hitåt? -Nej.
-Ditåt. Framåt. -Okej. Ursäkta.
Du drack ju inget vin. Ska jag dricka champagne ensam också?
Ärligt talat, så tål jag inte alkohol.
Och det här?
-Vad är det? -Chokladmousse med apelsin.
-Från din bror med? -Ja.
Vad gott!
-Vilken gris jag är, va? -Nej, ni är kvinna.
Jättegott!
Jag vet att du är ett snille som har
en bror som lagar mat som en gud. Eller hur?
En syster som är pianist. Som är känd. Det är hon, va?
-Ja. -Hon är vacker.
-Bredvid henne är din bror. -Matute.
Har du föräldrar?
En mor. Min far dog i Vietnam.
Det är han på fotot. Carlos Villanueva.
Oj. Dog han i Vietnamkriget?
Nej.
Kriget varade från den 1 november 1955 till den 30 april 1975.
Min far dog i en trafikolycka
på en ö som heter Phu Quôc tidigt på morgonen den 2 oktober 2005.
Jag förstår. Stackaren.
Min mor körde rattfull. Min far drack också mycket, precis som min syster Saula.
-Matute dricker normalt. -Okej. Jag förstår.
-Är hon din mamma? -Nej, hon är Elena.
Hon är mina syskons mor. Hon dog när de var tonåringar.
Av en massiv hjärtinfarkt.
Hon fick den vid bordet där vi åt middag ikväll.
Hon dog där.
Jag är son till min fars andra fru.
Jaha.
Och…
-Har du inget foto på din mamma? -Nej.
-Lever hon? -Ja. Med nya partnern Félix Ruiz Allende.
I Tierra del Fuego. Min mor heter Magdalena.
Okej. Och vad gör hon?
Inget.
Hon är ju fru till Luis Allende. Ruiz Allende.
Och dessutom mor.
Fru, ja. Mor, nej.
Hon har svårt för att vara mor. Alla lämpar sig inte för att ha barn.
-Får jag fråga er nåt nu? -Visst.
-Okej. Jag vet att ni har minst en son. -Ja.
-Jag träffade vår framtida president. -Ja.
Ja. Jag har en äldre son också. Vi kallar honom Cuti.
Han heter Cristian. Han är 16.
Han vet inte alls vad han vill göra, men han älskar att spela fotboll.
Han är skicklig, som sin pappa Miguel en gång i tiden.
Fast han lyckades aldrig.
Miguel. Ni har alltså en make.
Jag vet inte.
-Vet ni inte om ni har en make? -Jo…
Jo. Jag har en, men just nu är vi separerade.
Det är på mitt initiativ.
Ja.
Var ni nånsin lycklig med Miguel?
Ja.
Ja. I början, ja.
Sen förändrades allt. Han förändrades. Jag förändrades.
Han förstår inte vad som händer med mig.
Inte ens jag förstår vad som händer med mig,
men när han inte förstår blir han nervös och gör bort sig.
Så är det.
Kan vi byta ämne ett tag?
Ja, så klart.
Enligt beräkningar ökade jordens temperatur med 1,2 grader i år.
Och med sex graders ökning, kommer livet på jorden att gå under.
Jag har aldrig haft en bra relation till en man.
Inte en endaste gång. Inte med nån.
Enligt statistik jag läst passerar de flesta människorna aldrig 60 % lycka.
Till exempel inuiter, spirituella guruer och en del stammar i Amazonas
kan uppnå 80 %.
Oj! Då är det alltså underligt att vara lycklig.
Ja, statistiskt sett.
Kom.
Åh, Goyo.
Du är helt annorlunda än alla andra män.
Du är så…
Så…
Jag vet inte. Jag älskar hur du är.
Jag har asperger. Det kanske är skälet.
Ja, kanske det.
Gör det er nåt?
Nej, det gör mig inget. Då hade jag inte varit här.
Men det bekymrar mig lite för… Jag vet inte. Jag…
Jag har aldrig varit med nån som du.
Jag behöver kissa.
-Jaså. -Ja?
-Toaletten är där. -Okej.
-Där, till höger. -Tack.
Goyo?
Hon äter med händerna. Hon doppade fingret i moussen och slickade av det.
Ja, det var omtumlande.
Men sen slutade jag titta, och det var inget allvarligt.
Hon verkar trivas. Hon är på toa. Jag ringer från toan uppe.
Ja. Allt går bra.
Hon ville byta ämne, men jag följde ditt råd.
Ingen politik.
Jag pratade om miljön.
-Eva Montero. -Åh, Goyo.
Hej. Förlåt.
Jag kom upp för att jag inte hittade… Är det jag?
Den är inte klar än.
Hur har du kunnat måla mig?
Ur minnet.
Det var dagen jag såg er.
Dagen ni började jobba på museet. Det regnade. Ni brottades med ett paraply.
När jag är klar kan ni få den om ni gillar den.
Har du inrett rummet?
Ja. Min syster Saulas vän hjälpte mig. Hon heter Julia di Pietro.
-Kanske känner ni till henne? -Nej, jag känner inte till nån.
Inte henne heller? Okej.
Kom.
Kom hit.
Ja.
Kom, lägg dig ner.
Håll om mig.
"Var än Eva var, fanns paradiset."
Det är vad Mark Twain lät Adam skriva på Evas gravsten.
Vi kysser varann, Eva Montero.
Ja.
Mer?
Ja?
Ja.
-God morgon. -God morgon.
Ska ni gå?
Ja, jag ska gå eftersom min syster passar presidenten.
Jaså. Ja.
Vill ni äta lite frukost först?
Nej, jag är nöjd. Tack.
-Ska jag ringa en taxi? -Nej. Jag tar tunnelbanan.
Tunnelbanan ligger några kvarter bort.
Jag kan ringa efter en taxi. Det går snabbare och är bekvämare.
-Jag hämtar mobilen. -Okej.
-Hade ni trevligt? -Ja. Jag hade jättetrevligt.
Ja, och tavlan…
Den var vacker.
Då så, Goyo. Hejdå.
Hejdå.
-Tack. -Sms:a när ni är hemma.
-Då blir jag lugn. -Visst.
God morgon.
De förknippas med ära, beskydd och seger…
Här har vi mamma. God kväll.
-Vad gör du här? -Jag träffar mina barn.
Bara han. Den andra bor hos sin tjej.
Jag sprang på honom, och då sa han det. Det är galet.
Var är moster Marce?
-Hon gick. -Jag sa åt henne att gå hem.
Om jag är här, varför ska hon då stanna? Jag sa åt henne att gå hem.
Och vet du vad? Jag har fått jobb på en biltvätt.
Toppen. Det gläder mig.
Gläder det dig?
Är det hennes glada min?
Nej, om du det gläder dig, borde du säga: "Toppen! Vad kul.
Nu har du ett jobb. Vi blir ihop."
Nej. Du får inte komma tillbaka.
-Vad menar du? -Nej.
-Varför får jag inte komma tillbaka? -Vad gör du?
-Vad är det med dig? Nobbar du mig? -Inget.
-Du har tjatat på mig om ett jobb! -Gå, pappa.
Nu nobbar du mig.
Jag gör läxor med pojken. Jag har ett jobb.
Jag har gjort allt du velat, och nu säger du nej.
Så vad fan är det för fel på dig?
-Nej, pappa. -Vad fan är fel?
-Vad vill du? -Jag vill att du går.
Vart ska jag ta vägen?
Nej. Det här är mitt hem. De är mina barn med.
Jag går inte! Du var med nån, va?
-Var inte dum. -Du har nån annan. Säg sanningen.
Pappa, gå!
-Säg det! -Gå, pappa!
Sluta! Lägg av!
-Ser du inte att jag sköter mig? -Släpp!
Du måste respektera mig. Förstått?
Nej. Vänta!
Eva, förlåt. Vänta, förlåt. Det var inte…
Gå nu.
-Nej! Vänta! -Gå!
Det var ren otur!
-Gå! Stick! -Men jag…
-Gubben! -Gå!
-Okej. Jag går. -Gå!
Det är okej, hjärtat! Det är okej!
Det är okej, gubben.
Jävlar! Vad fan ska jag behöva göra?
Hjärtat, det är okej. Det är okej.
Släpp inte in honom igen.
-Han följde med mig in. -Åh, hjärtat. Okej.
Det är över nu, hjärtat.
Såja.
Gör mig en tjänst. Hämta lite is till mig.
Tog du initiativet? Lät du henne ta det?
Hon föreslog nästan allt. Jag hängde nog på bra.
Toppen.
-Gillade du det? -Ja. Mycket.
Så bra. Behåll lugnet nu. Bli inte för uppspelt.
Dagen efter-känslan är avgörande. Hon kanske vaknar glad
eller så kanske hon vill skjuta sig själv.
-Varför skulle hon göra det? -Det betyder att hon inte gillade det.
-Hon sa att hon hade trevligt. -Då hade hon trevligt.
Ja. Hon log sjutton gånger och skrattade åtta.
Det är mycket, va?
Ta det lugnt nu.
Vänta tills hon ger dig nån vink, så att vi vet var vi står.
Ja.
-Matute! -Vad är det?
Jag bad henne sms:a när hon kom hem, men det har hon inte.
Jag skickade ett sms kl. 12.42.
Hon har inte sett det. Bara en bock, inte två. Kolla.
Ja, jag ser. Lägg undan mobilen. Vi ska se matchen. Kom igen.
HEJ. HUR ÄR DET? KOM NI SÄKERT HEM?
Kom igen, fyran! Jag borde svära åt dig, men jag vet inte ditt namn!
-Det är konstigt att hon inte svarat, va? -Spring!
Grabben är 20 år. Spring!
Tror du att nåt hänt?
-Skynda! Ditåt! -Matute!
För helvete!
Vart ska du? Ska du kissa?
-Ursäkta. -Du, Goyo!
Säg till honom.
-Goyo! -Han ropar efter dig.
Vart ska du?
-Du lyssnar inte på mig. -Jag lyssnar visst!
Paret bråkar!
-Han är min bror, fjolla. -Är han fjolla?
Goyo!
Gregorio, kan du vänta?
Vad fan är det som är fel?
Viktiga saker du inte bryr dig om!
Du pratade i ett! Jag hörde allt. Eller sa du nåt annat?
Vet du vad? Du är en självisk sate.
Jag har planerat så att vi kan umgås här…
Så att de kan kalla oss gay!
De kallade oss fjollor. Det är värre. Du ställde till med en scen inför alla.
Det var inte mitt fel!
-Jo. -Nej, inte alls.
-Jo, det var… -Nej!
Jag vet vad som är fel.
Du hade sex en gång, och nu är du dumkär!
Och nu är du rädd eftersom du tror att hon ignorerar dig, va?
Du har hållit på med mobilen hela tiden. "Bocken!"
Du har sabbat planen. Det har inget med mig att göra. Inte mitt fel.
Vet du vad? Gå du. Jag har fått nog av din skit.
Titta. Fan. Kolla vad han gjort mot dig.
-Ingen fara. -Vill du åka till akuten?
-Kom, så åker vi. -Jag mår bra.
-Inte? -Oroa dig inte. Jag mår bra.
Bor du hos Romi?
Hur länge tror du att hennes föräldrar tillåter det?
Kom igen, Cuti. Du måste göra nåt här i livet.
-Nåt måste hända. -Ja.
Jag vet. Baren vill kanske anställa mig. Diskaren slutar, så jobbet är ledigt.
Okej.
Ska jag stanna?
Alltså, så att det inte händer igen.
Visst.
MATUTE RINGER
Tre för 1 000! En för 500! En drake? Kom igen, jag har tre barn.
-Tre för 1 000! -Ropa hit honom, tack.
Tre för 1 000. En för 500! Vill du ha en?
Ja?
God eftermiddag. Jag söker señora Eva Montero.
Vem frågar?
Goyo!
-Grabben. -Det är Goyo, en vän till mamma.
-Kom in, jag säger att du är här. -Okej.
Du måste vara Cuti.
Ursäkta mig, herr Cuti.
-Mamma. -Ja?
-Goyo är här. -Vem?
Hej, Eva Montero.
Vad gör du här, Goyo?
Jag bad er sms:a när ni kom hem, men det gjorde ni inte.
Jag skickade ett sms. men ni svarade inte. Det levererades inte.
Så jag blev orolig och kom hit.
-Det är för att mammas mobil gick itu. -Ja.
Det förklarar allt.
Den är till dig.
Tack.
Goyo, hur visste du min adress?
Den sparades på mobilen när jag beställde bilen till er i morse hos mig.
Jaha.
-Titta! En Argentina-drake. -Så fin, gubben.
Jag tog med en liten växt som kan vara till er eller till Cuti.
Nej. Ge den till mig.
-Till er, då. -Vad fin.
Jättefin.
-Ni har ett blåmärke. -Ja.
Ja, jag snubblade på gatan nyss.
-Jag ska göra mate. Vill du ha? -Nej.
Inte? Lite te?
-Ja. -Okej.
-Behöver du hjälp med den? -Ja.
Vad är grejen med snubben? Var har du hittat honom?
Säg inte så.
Han är en kollega från jobbet.
-Sätter du på honom? -Vakta din tunga. Jag är din mamma.
Ja eller nej? Han sa att du var hos honom i natt.
Snälla. Få mig inte att ångra att jag låter dig flytta hem.
Kom igen.
-Jag hämtar mina saker hos Romi. -Okej.
-Kom igen, Eva. -På allvar?
-Den är högt upp, va? -Ja.
Jag ringer dig, och är det inte för sent kommer jag hem till dig.
Han är här. Hejdå.
Goyo, jag har ringt dig 40 gånger.
-Har nån stulit din mobil? -Nej, jag fick slut på batteri.
Vart tog du vägen?
Hur var konserten i Paraguay, Saula?
Okej. Jag var inte nöjd. Jag måste öva, men publiken älskade den.
Är du fortfarande arg? Var har du varit?
-Jag var i Parque Patricios. -Varför det?
Har du träffat Eva?
-Bor hon i Parque Patricios? -Ja.
Vänta.
Har du haft sex med henne?
Ja.
Idag? I Parque Patricios?
Nej, igår. Här.
-De åt middag här. -Så du visste allt?
Eva Monteros mobil gick itu. Därför svarade hon inte.
Hennes ansikte är blåslaget. Hon säger sig ha trillat,
men det inte är sant för det var ett hematom, inte ett skrapsår.
Du kan råka illa ut.
Alla par är olika. Ibland har folk inte separerat helt.
Är hon gift?
Nej, du ska varken tillbaka dit eller träffa henne igen.
Varför? Varför inte, Saula?
Det är ju farligt. Är maken våldsam, kan han skada dig.
Det kan du inte veta.
Hur vet du att det var hennes man som slog henne?
-Det vet jag inte, men det är uppenbart. -Okej.
Gå och vila lite, så äter vi en lugn middag tillsammans.
Jag kommer träffa Eva Montero igen.
Vi måste stoppa det här. Kvinnan har honom i sitt grepp.
Hon tog sig in här i min frånvaro.
Hon smickrar och ligger med honom. Sen är han såld.
Då går hon tillbaka till maken. Typisk opportunist.
Vilka makalösa saker du kommer på. Hon är en bra kvinna.
-Vad är det här? -Goyo håller koll på mina flaskor!
Hon är säkerligen slug och valde rätt tillfälle.
-Jag ska prata med henne på museet. -Låt bli.
Du sabbar för honom. Han är vuxen.
-Med asperger. -Han är glad. Vi borde stötta honom.
Stötta honom?
Stötta honom. Och låta honom gå på en rejäl smäll.
MÄSTARNA I MITT LIV
Här är det.
-Biltvätten? -Ja.
LA TORRE BILTVÄTT
Vänta här.
Señor Miguel!
Señor Miguel Aguirre!
Miguel!
Miguel! Nån söker dig.
God morgon, señor Miguel Aguirre.
Ursäkta. Det här tar bara en minut. Jag är här för att prata om Eva Montero.
Och vem är ni?
Gregorio Villanueva. Jag jobbar med henne på konstmuseet.
Eva är en fantastisk kvinna, och hon förtjänar en bra man vid sin sida.
Nån som vet hur man tar hand om henne och älskar henne ansvarsfullt.
Hon har ett blåmärke i ansiktet.
Jag tror inte att det hände på gatan som hon påstår.
Så om det var ni som slog henne, ber jag er att aldrig mer skada henne.
-Sluta! -Vad fan?
-Sluta! -Dumma jävel!
-Sluta! -Vad är det med dig?
-Varför säger du vad jag ska göra? -Sluta!
Ur vägen! Vad är det för fel på idioten?
-Stick! -Idiot!
Vem fixar ditt hår? Din mamma?
-Sluta. -Lägg av. Det är över.
Sluta!
Nu kör vi.
Vet ni att en kille gäspade framför vår Rembrandt?
Man måste vara en idiot för att gäspa åt Rembrandt.
Ja, precis.
Jag återupptar min rundtur. Italienarna väntar på mig.
-Hej, Miranda. -Hej, Eva.
Ursäkta. Goyo, får jag prata lite med dig?
Jag passar på att gå på toa.
-Tack. -Så lite så.
Är det sant?
Gick du till min mans jobb?
Goyo, varför?
Han gör er illa, Eva Montero.
Men varför lägger du dig i? Varför?
Jag behöver inte hjälp.
Det är värre nu!
Han tror att jag inte vill ha honom för att jag gillar nån annan,
och så bekräftar du det!
Nej, Goyo. Nej!
Du behöver inte skydda mig. Vem är du att skydda mig?
Vi älskade, ni och jag, i lördags natt.
Och?
Tror du att vi är ett par nu?
Nej, Goyo. Så är det inte. Det var fel.
Men det är inte ditt fel. Det är mitt fel för jag lät mig ryckas med.
Det är inte fel att ryckas med.
Jo, det är fel! Det är väldigt fel! Det var helt fel!
Jag behövde vara med dig. Att prata som vi pratar.
Att bli behandlad som du behandlade mig. Jag tänkte inte på dig. Förstår du inte?
Nej, jag förstår inte.
Goyo…
Titta på mig, snälla.
Det som hände var fel
för nu förväntar du dig nåt som jag inte kan ge. Förstår du nu?
Nej! Jag förstår inte.
Jag förstår inte!
20, 18, 16…
Goyo!
…vid ingången…
-Eva, va? -Ja.
Sitt kvar.
-Jag heter Saula. Gregorios syster. -Ja. Hur är det?
Trevligt att träffas. Hur mår Goyo?
Han har fått lugnande.
Det som hände är allvarligt.
-Det kunde ha slutat i tragedi. -Ja. Jag vet.
Så det vet du?
-Så du kände till min brors diagnos? -Ja.
Men du tyckte inte det var viktigt. Eller brydde du dig inte ett skit?
Jag bryr mig om Goyo.
Jag förstår mig inte på dig.
När vi var tillsammans
tänkte jag på hans diagnos. Men…
Sen, jag vet inte, slutade jag tänka.
Det…
Det var väldigt vackert för oss båda.
Jag vet att det var fel.
Men samtidigt inte. Det är förvirrande.
Jag…
Jag har aldrig träffat nån som Goyo.
Han var bra för mig.
Det är tydligt att du inte är bra för honom.
Det måste du ha i åtanke efter det som hänt.
Jag ville honom inget illa.
Ändå gjorde du honom illa.
Vad gör du?
-Man får inte röka nånstans här. -Det är ett sjukhus.
Han försökte ta livet av sig. Inser du det?
Nej, han blev upprörd. Han blev överväldigad och tappade kontrollen.
Men snälla, Matute. Låt oss inte förneka det.
Han stod mitt i Avenida Libertador. Han har aldrig gjort så.
Han råkade ut för en samvetslös person.
Hon är ingen dum, aningslös ungdom.
-Det är över. Han träffar inte henne igen. -Har du pratat med henne?
-Självklart. -Nej.
Vet du vad? Jag ger fan i om du säger att han är vuxen
eller att han kan hantera det själv. Det kan han inte. Se hur det gick.
Vad gör du?
Den slank iväg.
Välkommen, Magdalena.
Tack!
Är Gregorio på rummet?
-Ja. Jag säger till. -Det behövs inte.
Saula, slappna av. Han vet vem jag är. Ta det lugnt.
Dina syskon har berättat allt.
Hör du mig?
Tiden tar ut sin rätt, eller hur?
Vi åldras.
Men det har sin förtjänst.
Allt som verkade viktigt, jätteviktigt…
…blir en anekdot…
…eller glöms bort.
Jag kommer aldrig att glömma Eva Montero.
Jag rör dig inte.
Mål!
-Heja, killar! Mål! -Cuti! Ja, hjärtat! Bravo!
Titta, så fin.
Få se. Får jag lov?
Titta.
Den passar dig jättebra.
Universums alla tjejer skulle falla för dig. På allvar.
Jag köpte även en i klassisk stil eftersom du föredrar det.
Få se.
Gillar du den?
Vill du prova den?
Jag provar den senare.
Okej. Gör det när du vill.
Hej.
-Hej. -Hur är det?
Har du hört nåt om Goyo?
-Han är fortfarande ledig. -Hur länge? Vet du det?
-Nej. -Nej. Okej.
-Nej. -Det är okej.
-Vi ses. -Okej. Vi ses sen.
-Kallar du mig gammaldags? -Nej, manschauvinist. Helt enkelt.
Goyo vill inte komma ner. Jag går ut ett slag.
Magdalena, det är inte lämpligt
att du uppmuntrar honom till att vara kvinnokarl nu.
Jag hänger inte med.
Är det på grund av skjortorna jag köpte?
Men Gregorio och jag var ensamma när jag visade dem. Var var du?
Jag håller inte med dig, Saula.
Goyo är inte ett barn längre. Det vet vi alla.
Han är en man.
Han är en man som fått nobben, och han beter sig därefter. Eller hur?
Nej, för att han är besatt av kvinnan.
Du driver på honom att träffa henne. Vill du se det ske igen? Eller än värre?
-Saula, sluta. -Tyst med dig. "Vi stöttar honom."
Han kommer att gå igenom det han måste, utan att du lägger dig i.
Och det kommer gå bra.
Det är vad du vill. Att allt alltid ska vara bra.
-Vill inte du att han har det bra? -Ge dig.
Du vill att allt ska vara bra för din skull, inte hans.
Du vill återvända till världens ände snarast möjligt.
-Du kvävs här, va? -Nu räcker det.
-Jag kom inte hit för det här. -Varför, då?
För att träffa min son.
Du tror inte att jag älskar honom, va?
Att älska nån är komplicerat.
Vi kan väl lugna oss?
Det här passar sig inte nu. Vi måste tänka på Goyo. Snälla.
Du vill att jag ska känna skuld, va? Det behöver jag inte din hjälp med.
Jag känner redan skuld för att jag födde honom.
Han kom ut ur min kropp, och han kom ut så här.
Magda, det är ingens fel.
Helt otroligt.
Vet du att jag försökte gång på gång?
Men jag förstår honom inte, och han förstår inte mig.
Det är väldigt frustrerande och väldigt smärtsamt
att inte kunna knyta an till sin egen son.
Jag kunde inte ge honom det han behövde för jag visste inte vad det var!
Men ni två verkar veta det, va? Jag är den enda med ett handikapp.
Goyo är inte handikappad. Fattar du inte ens det?
Ha lite överseende! Hata mig inte så mycket!
Jag passade aldrig in i den här familjen.
Inte som fru. Inte som mamma.
Inte som styvmamma.
Dessutom
hörde jag er två säga
att jag dödade er pappa på den där dumma Vietnamresan.
Nej.
Han hade inte bältet på sig. Vi blev påkörda bakifrån.
-Du körde full, Magdalena. -Minns du din far?
Givetvis var han fullare än jag. Nån var tvungen att köra.
Och han dog.
Allt rasade samman.
Jag visste varken ut eller in. Jag flydde långt bort.
Jag träffade Félix.
Och han förstod mig.
Han hade också flytt långt bort. Landsbygden är ett bra gömställe.
Och jag var självisk.
Jag var oansvarig.
Jag var oduglig.
Jag var skyldig.
Jag var en dålig mor.
Jag var det jag kunde vara.
Det jag inte kunde vara.
Tills jag var ingenting alls.
Jag går till Julita ett tag.
Jag förtjänar inte det här.
Jag vet inte om min son försökte ta livet av sig. Jag förstår inte.
Det är jättesvårt för mig.
Jag måste lära mig.
Jag måste lära mig förstå.
Jag klarar mig. Förlåt.
Eva.
SLUTSTATION: HOSPITALES
Nästa station: Las Heras.
Vad gör du här, Saula?
-Du måste glömma den där kvinnan. -Nej!
Hon är helt annorlunda än du. Hon har ett helt annat liv, Goyo.
Du känner inte Eva Montero!
Men jag ser vad hon utsätter dig för.
Det jag går igenom är inte Eva Monteros fel!
Skrik inte.
Nej! Eva Montero bär ingen skuld för det som händer mig!
Hon går igenom en massa som du inte känner till, Saula!
Det som Eva Montero behöver för att vara lycklig är nåt hon inte har upplevt än.
För det hon upplevt har inte funkat för henne!
Hon är rädd, och rädslan blockerar hennes tankar.
När vi var tillsammans var hon lycklig, men sen började hon tänka igen!
Jag älskar dig, och jag oroar mig. Det är allt.
Om du inte accepterar Eva Montero, kan jag inte acceptera din oro för mig.
God morgon.
God morgon, frun.
Va?
Tar du den till honom?
Nej. Gör det, du.
Vill ni ha kaffe? Det är nybryggt.
Ja. Tack. Ja.
Får jag komma in?
Vad stilig du är.
Du passar i smoking.
Den är för speciella tillfällen.
Visst.
Vilken vacker tavla.
Är hon din musa?
Så klart.
Som renässansmuserna. Som Simonetta Vespucci.
Du vet väl vem jag pratar om?
-Ja. -Så klart. Du vet mycket om konst.
Muserna kom in i artisternas liv för att…
…inspirera dem och upplysa dem.
Och det är positivt.
Även om det bara är nåt litet, även om det inte är mer än så,
så är det ändå viktigt och underbart. Inte sant?
God morgon.
God morgon, frun.
Jag ska ge mig av.
Trevlig resa. Hälsa Félix.
Visst, det ska jag.
Ska du gå ut?
Ja.
Ni måste köpa ett nytt paraply, Eva Montero.
Ja.
Har du målat klart den?
Anser ni fortfarande att natten med mig var ett misstag?
Nej.
Jag sårade dig, Goyo.
Jag sa ju att jag var dålig på förhållanden.
Vi har alla våra brister.
Men ni har ett större problem.
Ni har tappat tron på er själv.
Ni letar efter nåt ni redan har.
Ni är stark, men ni tror er vara svag.
Och ni har två friska barn som älskar er.
-Varav en ska bli president. -Ja.
Och ni har mig
som är väldigt annorlunda än männen ni har varit med,
men som är den enda som vill älska er
precis som ni är.
Vilsen och ofullkomlig.
Undertexter: Anna Johansson